I New Mexico-området mot slutten av borgerkrigen...
var det en indianer, Sierra Charriba, som med sine 47 apachekrigere...
herjet og plyndret et område nesten tre ganger så stort som Texas.
31. oktober 1864...
ble et helt kompani fra den femte kavaleriavdeling...
sendt ut fra Fort Benlin for å stoppe ham...
overfalt og drept ved Rostes ranch.
Vi må takke Timothy Ryan, hornblåser fra femte kavaleriavdeling...
kompaniets eneste overlevende, for hans dagbok...
eneste nedtegnelse fra denne tragedien, og felttoget som fulgte.
Slipp meg! Jeg vil til mamma!
Hestesoldat, jeg er Sierra Charriba.
Hvem skal dere sende etter meg nå?
- Løytnant! - Sir?
Ta første, andre og tredje lag og dekk åssidene.
- Ja, sir. - Kom på mitt signal.
Angrip når jeg gir signalet.
Sier jeg at du skal flykte, flykter du.
- Ellers blir du stående. - Ja, sir.
- Første lag til høyre. - Potts.
Andre lag til venstre.
Major.
Jeg er langt fra Gettysburg. Noen forslag?
La oss ta en kikk, sakte og rolig.
Til venstre. Til høyre.
1. november.
I morges kom jeg med avløsningen til åstedet for massakren.
Majoren hadde lite håp...
om at noen sivile eller soldater ville være i live.
Men Samuel Potts, majorens speider...
kjenner apachene godt, og sa at de aldri drepte guttebarn.
De tar dem til fange og oppdrar dem som krigere.
Han mente de tre Rostes-guttene ennå kunne være i live.
Men han hadde ikke noe håp for søsteren deres, Beth.
Han hadde rett.
Jeg så på henne og tenkte med hat på Riago...
apachespeideren vår, som hadde ført oss hit.
Liket hans ble aldri funnet...
og jeg vil alltid lure på om han unnslapp massakren eller var en del av den.
Bli stående!
- Det tørkleet tilhørte løytnant Brannin. - Det er til deg, major.
Jeg håper han var død da de gjorde det med ham.
Om han var død, ville de ikke gjort det.
- Kutt ham ned, sersjant. - Brannin var en soldat, Amos.
Det er ikke bare vakre jenter og god pensjon.
Hva er sjansen for å få de barna tilbake?
En til tusen...
om de ga deg en hel divisjon og et helt år.
Ikke stor sjanse for det.
Det tar fem dager å samle menn, hester og artilleri.
Den femte dagen vil jeg at du skal være på Fort Benlin og si meg hvor Charriba er.
Jeg skal hente barna, og ta ham.
- Sam. - Ja?
Ikke bli drept. Det ville være brysomt for meg.
Ryan!
Med så mange soldater borte...
brøt fem sørstatsfanger seg ut av Fort Benlin og unnslapp.
Vi tok dem på vei tilbake.
God kveld, Ben.
God kveld, Amos.
Skulle prøvd før jeg tok kommandoen.
Kommandoen over hva, begravelsene?
- Av gårde, løytnant. - Sett i gang!
Soldater, høyre! To og to, høyre!
Jeg har hentet rømlingene dine, kaptein.
Fortell meg hvordan de slapp fri.
De slo ned to vakter og klatret over muren.
Jeg vil gjerne påpeke at da de rømte...
var 131 av soldatene på fortet en halv dags marsj unna...
enten gravde de graver eller råtnet i sola og ventet på å bli begravet.
Jeg vil ha alle fanger som kan gå på oppstillingsplassen om 10 minutter.
Også de som er i jern.
Hornblåser, signaliser oppstilling.
De skal henge oss opp, kaptein.
Det ser sånn ut.
Dere tyver, overløpere, desertører...
og menn fra sør. Jeg vil ha noen frivillige.
Jeg vil ha frivillige til å kjempe mot apachen Sierra Charriba.
Jeg trenger kavalerister. Menn som kan ri, menn som kan skyte.
Jeg lover dere ingenting.
Ridesår, små rasjoner, kanskje en kule i magen.
Og frisk luft, en del tobakk, kvart lønn.
Min godvilje.
Gode utsikter til benådning når vi kommer tilbake.
Jeg vet ikke hva det er verdt for dere.
Men hvis noen blir med meg, og så prøver å stikke av...
skyter jeg dem omgående.
Blant dere tar jeg én mann med offiserserfaring...
som fungerende løytnant.
Kaptein Tyreen...
virker utsiktene for å tjene under ditt lands flagg på ny...
mer forlokkende enn å dra på dets lenker i fengsel?
Det er ikke mitt land, major Dundee.
Jeg fordømmer dets flagg og deg...
og jeg vil heller bli hengt enn å tjene deg.
Korporal Veitch døde akkurat.
Da skal du bli hengt!
Du og dine fire gode venner.
Dere skal dømmes, anklaget for mord.
Vakten dere slo ned, døde akkurat.
Dere er funnet skyldige i anklagene som tidligere er nevnt.
Det er denne rettens avgjørelse at den 6. november...
klokken 06.00, skal dere henges fra halsen til dere er døde.
Før bort soldatene, med unntak av Benjamin Tyreen.
Mot høyre, fremad marsj.
Denne retten er satt.
Sett deg.
Fem år.
Du skylder ennå på meg og ikke på deg selv?
En ting skal du vite, Ben, du har ikke blitt mildere.
Når skal du innse at du skapte problemene selv?
Hvem fikk meg sparket fra regimentet?
Jeg hadde én av fem stemmer.
To stemte for min frifinnelse.
Men ikke du. Ikke kapteinen min.
Ikke min venn.
Rettens samvittighet angikk ikke meg.
Hva var det som angikk deg, Amos?
- At han jeg drepte var nordstatsmann? - Han var din medoffiser.
Det var en æresduell.
Du er født sørpå, du vet hva det betyr.
Om han hadde drept meg og blitt stilt for retten...
- ville du ha dømt ham? - Ja.
Du lyger.
Du stemte for å blidgjøre generalene i Washington.
Du stemte for en forfremmelse av Amos Charles Dundee.
Du er en landsforræder, Ben. Legger du skylden for det også på meg?
Sersjant!
Ja, sir.
Jeg skulle visst bedre enn å prøve å snakke med deg.
Du vil prøve igjen, major.
Majoren ba om tyver, overløpere og desertører...
og det var det han fikk. Etter fire timer hadde han bare godtatt tre.
Ryan, hva gjør du her?
Jeg melder meg frivillig, sir. Jeg har fortjent det.
Du trenger en hornblåser, sir.
- Still deg der. - Ja, sir.
Benjamin Priam, sir.
Hva kan du?
Hva sa du?
- Snakk høyere, jeg hører deg ikke. - Jeg er hestetyv!
Er du en god hestetyv?
Den beste, sir.
Skriv navnet ditt eller sett merket ditt.
Jeg trenger hester og muldyr, herr Priam.
Her er beløpet du skal bruke...
og her er passerseddelen din.
- Trenger du eskorte? - Nei, sir.
Han kommer tilbake, sir.
Ja, det vil jeg, sir.
- Korporal. - Ja, sir.
- Hent løytnant Andreen. - På vakt, major.
- Løytnant Fredericks. - På sykehus.
- Lewison. - Vakthavende.
- Sersjant Cable? - Patruljerer.
- Hent løytnant Graham. - Ja, sir.
- Fem timer, fem menn. - Du trenger et regiment.
Charriba kan ikke bli tatt av en liten sammenrasket gruppe.
Det burde du vite.
Hva prøver du å si, Frank?
Kom igjen. Ut med det!
Jeg prøver ikke å si at massakren var din feil.
Jeg sier at du burde innse at det at du ble overført hit...
var rett og slett en disiplinærhandling.
Og prøver du å kjempe din egen krig igjen, som du gjorde ved Gettysburg, tar de deg.
De tar meg ikke, ikke om jeg tar Charriba og de guttene.
Har det falt deg inn, major...
at apachene utvilsomt vil dra til Mexico for vinteren?
Mexico innehar for tiden en hær på 30000 franske soldater.
Ja, det har falt meg inn.
Frank, jeg er profesjonell soldat, ikke fangevokter.
Dette er noe som må gjøres, og jeg skal gjøre det...
nå!
Jakter du på apachene, major, eller en forfremmelse?
Hvilke grunner jeg enn har...
bør du be til Gud om at jeg ikke tar deg med meg.
Jeg regner med at du akter å tømme garnisonen.
Jeg tar bare med meg 10 soldater. Frivillige.
Hoveddelen av styrken skal bestå av fanger.
Du bør ikke ta med deg sørstatsfanger...
selv om de melder seg.
I mitt fravær tar du kommando over garnisonen.
Du tar på deg alle plikter som følger den kommandoen.
Jeg har, som du kan se...
lagt til ordrene dine en underskrevet erklæring...
som sier at jeg tar det hele og fulle ansvar...
for alle slike handlinger.
Her. Er det godt nok?
Nei, sir.
Jeg anser det som mitt ansvar å melde fra til general Carlton...
om det jeg anser som en uansvarlig og farlig handling.
- Gjør ditt verste. - Du kan bli skutt for dette, Amos.
Skarpretterne mine får stille seg i kø.
Det var alt, kaptein.
Korporal Tinney!
Sir?
Hvor i helvete er løytnant Graham?
Fortsett.
- Majoren venter på deg, sir. - Takk, korporal.
- Sir! - Løytnant Graham.
- Det er ikke noe særlig. - Nei, det virker ikke sånn.
Sigar?
Ja, takk, sir.
- Kaffe? - Ja, takk, sir.
Hvorfor satte de deg i kavaleriet, løytnant?
- Sir? - Hvorfor havnet du i kavaleriet?
Du er feltartillerist, ikke sant?
Nei, sir. Artillerist.
- Artillerist? - Ja, sir.
Som Napoleon sa: "Bare lynet er bedre enn kanoner."
- Napoleon? - Ja, sir!
Du får holde. Det må du.
Jeg trenger geværer og ammunisjon.
Alt står på denne utstyrslisten: Antall skudd, våpentyper.
Hent det for meg.
Med det samme.
Ja, sir!
Løytnant.
- Sir? - Hvor skal du?
Jeg sa: "Hvor skal du?"
For å hente...
disse våpnene?
Og hvordan og hvor akter du å klare det?
Jeg har hørt at et forsyningstog fra våpenlageret...
i Denver, på vei til andre californiske kolonne...
nå stasjonert i Santa Fe...
vil slå leir i morgen tidlig ved Sand River...
50 km unna.
Om du har muligheten, kan du ta med deg C-troppen.
Se om du får til noe.
Ja, sir.
4. november.
Løytnant Graham fikk ingen offisiell ordre, men dette hindret ham ikke.
Han var veldig overbevisende med sersjant Gomez og C-troppen med seg.
Han tok det majoren trengte.
Vi kom tilbake med 48 nye Henry-geværer, 5000 skudd...
og en liten haubitser som løytnanten kunne leke med.
Jeg ser du har blitt overført til artilleri igjen, løytnant.
Ja, sir.
Over hundre sivile fanger meldte seg frivillig...
og av dem valgte majoren ut seks, og selv de var tvilsomme.
Mens vi ventet på hestene, så opprørssoldatene som vi trengte...
at galgen ble bygget.
Galgen der majoren skulle henge sersjant Chillum, Hadley-brødrene...
Jimmy Lee og kapteinen deres.
Kaptein.
- Tror du han bløffer? - Klart han bløffer.
Han trenger oss mer enn vi trenger ham.
Kaptein, det er ikke et dansegulv de bygger for oss.
Vi vil du skal vite at uansett hva du planlegger...
så er vi med deg.
Uten frivillige sørstatssoldater ble majoren nødt til å godta cowboyer...
omstreifere og fylliker.
Du ville ha indianerkjempende, whiskeydrikkende frivillige, sir.
Her har du en.
Hva skal jeg gjøre med deg?
Han drikker mest, men er den beste med muldyr i området.
- Hva heter du? - Wiley.
Wiley, sett merket ditt.
- Whiskey? - Så mye du kan drikke.
Når du har fortjent det.
Sersjant, hiv ham i en celle og få ham tørr.
- Kom, Wiley. - Har aldri sett noe lignende.
- Hvor mange har vi, Ryan? - Tolv.
- Navn? - Dahlstrom.
Enhver mann med en verdig sak burde ha Guds ord med seg.
Med all respekt, Gud har ikke noe med det å gjøre.
Jeg skal slå ned syndere, ikke frelse hedninger.
For 17 år siden viet jeg John og Mary Rostes.
Den som ødelegger min menighet, vil jeg ødelegge.
Pastor.
5. november.
Sørstatsfangene er sinte og urolige mens de venter på morgendagen...
dagen da opprørskapteinen og hans fire følgesvenner skal henges.
Vi frykter konsekvensene.
Alle vet at majoren trenger kapteinen og hans menn...
men majoren er sta.
Jeg tror han vil henge dem hvis de ikke melder seg frivillig.
Jeg vil melde meg frivillig. Jeg og mine seks fargede.
Jeg har ikke bedt om frivillige fra troppene.
- Det er vi som spør, sir. - Hvorfor?
For å kjempe, sir.
Vi har stått vakt og rengjort stallene i nesten to år.
I morgen ber du vakthavende offiser om å få treffe meg.
Du og dine seks fargede.
Takk, sir.
Opprørskapteinen Ben Tyreen sender melding, sir.
Han vil treffe deg nå.
Vil han?
Ja, sir.
Og han sier videre at han melder seg og sine menn frivillig...
for doble rasjoner til alle fanger og general Carltons garanti for...
at alle sørstatssoldater som tjener under deg...
automatisk vil bli benådet.
Om jeg kan være så freidig å foreslå...
Vakt!
- Lukk opp. - Ja, sir.
Major, jeg har hørt...
Du dreper en av soldatene mine for så å være frekk nok til å stille betingelser?
Du er en fordømt forræder, Ben.
Du var opprører før du så Sørstatene.
Og nå er du en morder.
I morgen tidlig skal jeg henge deg og være ferdig med deg.
Fangevokter.
Sersjant!
Hvor mange menn trenger du?
Tjue. Gode.
Til apachen er fanget eller drept, ikke mer.
Avtale.
Da har du mitt ord, major. Vi er med.
Men etterpå skal vi hjem.
Godtar du ikke det...
får du bare henge oss.
Kanskje jeg henger deg og den indianeren i samme tre.
Det blir ikke enkelt, Amos.
Denne mannen vil ha løytnants grad under meg selv og løytnant Graham.
Er du med?
Til apachen er fanget eller drept, sir.
Giv akt!
Løytnant Graham, kom deg vekk fra den klokken!
Priam, det er en gjeng slitne, fillete, spattbeinte...
sårfotete, salryggete øk. Kaller du deg hestetyv?
Samuel Potts!
Indianerne du har med deg ser litt engstelige ut, Samuel.
- De er ikke sikre på om de er velkommen. - Kom opp, så spanderer jeg en drink.
Ryan!
I dag kom Potts tilbake. Han hadde med seg Riago.
Hadde løytnant Brannin vært i live, ville han hengt apachen...
og jeg ville hjulpet til.
Ja, men hvor i Mexico?
Barna?
De er magre, men har det bedre enn forventet.
De lager sine egne piler nå.
Det er Riago du har med deg, ikke sant?
Er de alle helt like for deg, Amos?
Jeg spurte deg om noe, Sam.
Det er Riago.
Hvor fant du ham?
Han fant meg.
Han sa at etter massakren fulgte han etter dem...
og regnet med at jeg ville dukke opp.
Jeg tror ham, Amos.
Hvem er den andre?
Han har noe personlig uoppgjort.
Charriba tok ham visst ikke med seg på forrige raid.
Han stolte ikke på ham.
Han er fast innstilt på å drepe gamlingen.
Skal jeg liksom tro at disse apachene går imot sine egne familier?
Spore opp sitt eget folk?
Hvorfor ikke? Alle andre gjør jo det.
Løytnant Brannin stolte ikke på Riago. Ikke sant, Ryan?
Jo, sir.
Jeg er redd jeg heller ikke gjør det.
Bare vær enig med løytnant Brannin.
Da fortsetter du uten meg.
Sam Potts.
Nordstatsuniformene du ga oss passet visst ikke helt, major.
Jeg ser det.
Den siste dagen ble brukt til å bli kjent med våre våpenbrødre.
Vi lærte oss å ta vare på lastedyrene.
Og ble kjent med personligheten til offiserene våre.
På rekke!
Fotsoldater, på rekke to og to på min høyre side.
Kavaleri, 20 skritt foran meg.
Rekker på to på min høyre side! Start her.
Få det muldyret unna!
Plasser dem med artilleriet, 20 skritt foran meg!
Rekker på to på min høyre side!
På plass!
Sier jeg det en gang til, må du for krigsrett!
Finn deg en hest, løytnant Graham.
Du gjør det ikke særlig bra til fots.
Til hest!
7. november, og vi var klare, alle de frivillige.
Sivile, forbrytere, sørstatsfolk og negere.
Mine herrer, vi har lovet troskap til majoren...
og vi skal følge ham til jeg sier fra.
Og til da...
er han deres overordnete, og skal behandles deretter.
Ethvert tegn på manglende respekt tar jeg som en personlig fornærmelse.
Slapp av, onkel Ben, når tiden kommer...
skal vi knuse den blærete nordstatsfyren.
Jeg er ikke onkelen din, din bondetamp.
Og et ord til fra deg, og du ender dette felttoget i lenker.
Giv akt!
Lykke til, Frank. Hils generalen.
Det håper jeg du skal få gjøre selv innen en uke, Amos.
Om ikke, lykke til.
Jeg har tre stående ordrer:
Sier jeg at dere skal komme, kommer dere. Sier jeg at dere skal angripe, angriper dere.
Sier jeg at dere skal flykte, følger dere meg og kommer dere vekk.
Få dem ut, løytnant.
- To og to høyre! - To og to høyre!
- Venstre om! - Venstre om!
- Gi meg en melodi, gutt. - Skal bli.
18. november. Vi er nå i Texas, på vei inn i Mexico.
Og majoren vil ikke bli overrasket...
av sørstatspatruljer fra Fort Davis.
- Ingen bål i natt, sersjant. - Ja, sir.
Menig Hadley, du er ikke med på laget mitt.
Kald kaffe igjen.
Det er 80 km til grensen, og 140 km til Fort Davis.
Lurer på om vi klarer det.
Hva da, sersjant Chillum?
Kommer oss dit vi kom fra.
Vi klarer det. Det er bare snakk om tid.
Rett etter daggry, da vi var på vei til Rio Grande, kom Riago.
Jeg stoler ikke på ham.
- To og to, høyre! - Major.
Han sa han kom nær nok til å kjenne stanken fra mange hvite.
Jeg tror de venter på oss ved elven.
- Vi må trø forsiktig. - La oss se hva vi duger til.
Gutt!
Full galopp. Vi skal la opprørerne få vite at det er en nordstatshær på vei.
Holdt!
Herr Potts. Sersjant Gomez. De første 12 må være fortropp.
- Tropp, ut! - Løytnant Graham, få dem ut!
Rekker på to.
Sørstatskavaleri, løytnant.
Vi har dårlig tid.
Ordet ditt er verdt like mye som saken din.
- Hvorfor lar du ham ikke gå? - Ben, du ga det, du bryter det.
Og fordøm deg selv.
- Hva er det egentlig du vil med oss? - Jeg har fått det jeg ville, sersjant.
Jeg har fått hans ord.
- Sersjant Chillum. - Sir.
- Få dem ut. - Hvilken vei, kaptein?
Til Mexico, din fordømte idiot!
19. november. Vi er i Mexico...
og denne dagen har gjort det klart for alle...
at majorens krig ikke er mot Sørstatene, men mot apachen.
- Angrip! - Veldig bra, Aesop.
Takk, sir.
Men som Napoleon sa, bare lynet slår kanoner.
- God natt. - God natt, sir.
Ved fot gevær.
Takk, Priam.
Gutt, jeg snakker til deg.
Du glemmer manerene dine, nigger.
Kom hit og trekk av meg støvlene.
Løytnant Graham.
Sjekk vaktene.
Hørte du meg, gutt?
Gjør det, nå.
La meg gjøre det.
Slipp foten min!
Pastor, du lager mye oppstyr med prekenene dine.
Ikke glem fottøyet ditt.
- Du begynte, avslutt det. - Nei, vi skal avslutte det.
Vi skal stille oss i kø for deg, pastor.
- Jeg vil ha første bit. - Sett dere, sørstatssøppel!
Snakket du til meg, sersjant?
Du vet det kanskje ikke, men du ligger tynt an.
Du og resten av blåjakkene.
Soldat!
Herr Aesop, vi vil gjerne rose deg og dine menn...
for måten dere krysset elven i ettermiddag.
Takk, sir.
Den handlingen var nødvendig. Synd det måtte smerte deg sånn.
Aesop er en flott soldat. Det vil ikke skje igjen.
Det som skjedde, er det det handler om.
Om det bare var så enkelt.
Vi kan ta oss av våre egne.
Om du kunne det, ventet du for lenge.
Hele gjengen deres.
"Gjengen vår?"
Jeg akter ikke å takke deg for at du holdt ord i dag ved elven.
Det måtte du.
Men det var ikke lett, og det respekterer jeg.
Jeg trenger ikke respekt fra en mann som fikk brødre til å kjempe mot brødre.
Jeg ba soldater slåss for sitt land.
- Du svek det. - Hvilken land kan jeg svike?
Jeg slåss for det eneste landet jeg har igjen, og jeg dreper i en håpløs kamp for det.
Men ikke menn som var mine naboer og venner.
Venner.
Den beste vennen du har hatt, var mannen som fikk deg inn på West Point.
Han ble drept med 2. Michigan i Chickamauga sist vinter.
- Visste du det? - Det visste jeg.
Du er en såkalt ridder, en irsk potetbonde med soldatlue...
som slåss for et storslått plantasjehus...
du aldri har hatt og aldri vil få.
Hvordan ser du på deg selv, major Dundee?
Har du tenkt over hvorfor de gjorde deg til fangevokter og ikke soldat?
22. desember, 1864. Vi er fem uker inne i Mexico...
og vi har mistet all kontakt med apachene.
Selv speideren, Samuel Potts, innrømmer dette, og jeg er glad.
Jeg vil gjerne hevne massakren, men jeg husker den for godt, og jeg er redd.
Hvordan kan vi fange vinden eller drepe en fiende vi ikke kan se?
Det er julaften i det Herrens år 1864...
og det ligger en dyp ro over leiren vår i kveld.
Herr Potts og Apachen Riago...
har en energisk, vennlig brytekamp.
De har satset Potts'jernbaneklokke i gull...
og Apachens hagle med sølvbesatt skjefte.
Det er en vennlig konkurranse.
Kom igjen, indianer, opp.
Han er der borte, ta ham!
- Der fikk han. - Opp!
Jeg tror han vil slå deg, Samuel. Vet du hvorfor?
Fordi artilleriet vedder på deg.
Vet du at løytnant Graham har satset fem dollar på deg?
Han er både artillerist og løytnant.
Har du hørt om en artillerist som vinner et veddemål, eller en jente...
eller en krig når det fins kavaleri?
- Hvem har veddet mot meg? - Jeg.
- Bare én, major. Han vil snakke. - Få ham hit.
Han sier han er en god apache, og han er fredelig...
og ingen må skyte på ham.
- Er han chiricahua? - Det er han.
Hvorfor rir en gammel mann som dette med Charriba?
Han sier hvorfor ikke? Alt dette er deres land.
Nå vil han gjerne ha litt myk mat siden han har mistet tennene sine.
Hvorfor ga han seg?
Charriba sparket ham ut.
Han sa han er altfor gammel til å slåss.
Spør ham hvorfor jeg skal tro på ham.
Nå?
Han sier at Charribas leir er på andre siden av elven.
Han vil føre oss dit. De sover.
Forventer han at jeg skal tro det?
Føre oss inn i et bakhold?
Han sier han snakker sant, major...
og han har bevis.
Hva slags bevis, Potts?
Barna.
Han har med seg barna.
Ganske bra.
Syng høyere.
Maten er klar.
Denne er til deg, småen.
Kom igjen, kriger, kom hit og få deg mat.
- Får jeg påfyll? - Kom deg hit.
- Får ikke vi? - Ikke søl.
Ser ikke ut som de barbarene har gitt dem noe særlig til mat.
- Har du sett en tykk apache? - Ikke ennå.
Dette er godt.
Skal du tilbake nå som du har fått det du kom etter, major?
Alt tyder på at den gamle mannen snakker sant.
Potts er halvveis overbevist.
Jeg er over halvveis.
Har det falt deg inn at Charriba har gitt oss det vi vil ha...
fordi han akter å ta det tilbake igjen?
Det har falt meg inn.
Jeg vil at to av dine beste menn skal hjelpe sersjant Gomez å frakte barna hjem.
Vi er likevel flere enn dere, Amos.
Det er dere, Ben. Nå gjør du som jeg ber om.
Ja, sir.
Men bare til apachen er fanget eller drept.
Sersjant Gomez dro tilbake med de tre Rostes-guttene...
mens vi fulgte den gamle apachen mot Sierra Charriba.
Løytnant, før 12 mann over som fortropp.
Første 12, følg meg.
- Sersjant Chillum, led dem over. - Ja, sir.
Få dem tilbake til den andre siden av elven!
Tilbake til elven!
- Omgruppering på den andre bredden! - Hadley, få dem ut!
Fortsett, løytnant Graham, det er ikke flere å skyte på her.
God jul.
Han lagde en dukke til datteren sin. Riago!
Hvordan visste de det?
De er apacher.
Hva i helvete er han?
Jeg er en tam apache.
En leirhund.
Kristen indianer.
Charriba er apache.
Sam, ta med deg denne leirhunden og finn Charriba.
Det er det du betaler oss for, Amos.
- Wiley, ble du truffet? - Nei, sir.
Et av de fordømte muldyrene sparket meg.
Fjorten menn drept, sir. Tretten skadet.
Fire kritisk.
70% av beholdningen er borte, 20% av ammunisjonen...
og 60% av dyrene er enten drept eller stjålet.
- Dra til sørstatshelvete! - Hva?
- Beklager. - Det går bra, doktor.
Han vil leve evig og få hundre barn.
Men om tiden skulle vise at du har en svakhet...
for å bli skutt i det området, ville jeg gått med en jernplate i buksen.
Be ham slutte med det der, major, ellers skyter jeg deg.
Du patruljerte hele dette området med Grant i 1947, ikke sant?
Ja. Tequilaen var nydelig.
Hvor langt tror du vi er fra mat og ly?
Kanskje en ukes marsj. Kanskje mindre.
Det er en nydelig landsby, og ganske vennlig.
Hvis du virkelig vil få inn nye forsyninger...
er det en velutrustet garnison her som jeg kan anbefale.
Men vi må nok kjempe med noen franskmenn først.
Det var det jeg håpet å unngå.
Major, vi kan ikke følge etter apachen.
Jeg gir ikke slipp på den indianeren.
- Gutt! - Sir!
Gi beskjed om at vi drar i morgen tidlig.
Og skaff meg en flaske av legebrandyen.
Det er ikke mer brandy, sir, bortsett fra på bunnen av elven.
Prøve å ligge i ro denne gangen, løytnant.
Gjør klar til oppbrudd i morgen tidlig.
Vi la igjen mye på bunnen av elven.
Herre, ta imot disse soldatene som har falt i din tjeneste.
Amen.
Vi ble banket, major.
Å begrave dine døde endrer ikke på det.
9. Januar, 1865.
Sersjant Gomez og soldatene hans kom tilbake i dag.
Rostes-guttene er i sikkerhet.
Det fikk oss til å føle oss bedre, men ikke lenge.
Han flykter ikke lenger.
Han venter.
Kom igjen. Til hest!
10. januar.
Det døde to til i går kveld.
Jeg er redd alle de sårede vil dø om vi ikke hviler.
Jeg lurer på om noen av oss kommer seg tilbake.
Borgerkrigen og Fort Benlin virker veldig langt unna.
Landsbyen er okkupert.
Det er 10-15 menn i bunkersen.
Jeg tror det er regulære tropper.
Garnisonen er seks timer unna...
med rundt 300 lansenérer og legionærer, kanskje mindre.
Vi angriper landsbyen ved soloppgang.
Av hestene! Slåss til fots!
- Hestene i bakgrunnen. - Ta de hestene!
- Godt innenfor skuddhold. - Ingen lunte.
Lad opp.
Klare for avfyring.
- Avvent. - Avventer, sir.
Gutt, gi meg en melodi.
Skal vi heise flagget, sir?
Nei, løytnant, vi skal ikke heise flagget.
Greit, Sam, gjør det kort og konsist.
Kom dere ut!
Seksjonshovedkvarter
Med hilsen major Amos Dundee, uorganisert amerikansk kavaleri.
Dere har fem minutter på å overgi våpen og matlager...
- ellers angriper han. - Det våger han ikke.
Dette er en aggressiv handling mot et vennlig land...
- et skandaløst brudd på internasjonal lov. - Gutt...
majoren er ingen advokat.
Nå har dere fire minutter.
Sersjant, jeg vil snakke med ordføreren.
- Det gir seg visst aldri. - Hva sa du?
Vi har blitt angrepet av apacher, lokale banditter...
fribyttere fra Texas og så frigjort av franskmennene...
og nå det amerikanske kavaleriet.
Dere kom dessverre for sent. Vi har ikke noe å gi dere.
Ingen mat, ingen våpen, ingen kvinner.
Det er vel det dere vil ha, ikke sant?
Det er derfor dere har kommet hit uten å heise det stolte flagget deres.
Snakker du for disse menneskene? Du er ingen meksikaner.
Min mann var lege i denne landsbyen.
Men han var også legen til juaristaene.
Han døde sammen med dem.
Jeg har fortjent posisjonen min.
Beklager, frue, men vi har reist langt.
Jeg trenger uthvilte hester og mat. Mine menn er sultne.
De er ikke sultnere enn denne landsbyen.
De vil gjerne dele alt de har med deg, major...
spesielt sulten sin.
Vil dere se barna på sykehuset vårt...
som lider av underernæring?
- Løytnant Graham, fyr! - Sir!
Sersjant Gomez, slakt to muldyr, del ut kjøttet...
og det du måtte finne i den bunkersen til landsbyfolket...
- og til denne fruen. - Teresa. Teresa Maria Santiago.
- Frue. Ryan! - Ja, sir.
Løytnant!
Med en skjønnhet som din, er denne landsbyen ufattelig rik.
Løytnant Tyreen!
Gud velsigne dronningen.
Vi kom til landsbyen for å ta mat og hester...
men vi endte opp med å gi, og alle var takknemlige.
LEVE DUNDEE
De sårete ble stelt av en tysk frue...
som snakket engelsk og var pen, men litt gammel.
- Hold det der. - Takk, frue.
Og en vakker meksikansk jente, hun var utrolig snill, skånsom og ung.
Slapp av, gutt, det er ikke nært hjertet.
Byttet tilhører seierherren.
Ben, du ser ut som litt av en gentleman.
Etter krigen, Amos...
blir familien Tyreen i County Clair godseieraristokratiet i Virginia.
Den er ikke over ennå.
Ved midnatt i kveld vil jeg at hele avdelingen skal være stupfulle.
Da vil fangene våre unnslippe og dra etter hjelp.
Men det ser vi ikke før soloppgang.
I morgen kveld, etter å ha fulgt oss hele dagen...
vil det franske kavaleriet prøve å angripe vår uorganiserte gjeng.
Men før de kommer i gang, skal vi rundstjele dem og dra vår vei.
Du er enten...
et av de største militære geniene...
eller den største tufsen i Nord-Mexico.
Ingen tvil om det.
Du har ikke temperament til å frigjøre folk.
Har jeg ikke?